Autsajder
Da li vam ovaj mladić deluje poznato?
On bi to želeo da je tako.
Žalosna istina je da postoje mladići kao on širom naše zemlje.
To su oni, koji jednostavno ne mogu da se uklope.
Verovatno i u vašem gradu živi upravo ovakav dečak.
U vašem bloku, možda čak ide u vašu školu.
Možda ga niste ni svesni.
Da li biste znali kako da ga potražite?
Da li biste znali da primetite "Autsajdera"?
Autsajder je verovatno prestao da se trudi na času.
A odustao je i od potrage za drugarima.
S' pravom ili ne, autsajder oseća da su svi protiv njega.
Spolja, izgleda kao i svaki drugi dečak.
Ali iznutra, autsajdera izjeda bes...
i očajna potreba da se izjednači.
Ako se skupi dovoljno ovakvih osećanja,
pokušaće da ih sprovede u delo.
Sprovođenje u delo može imati više oblika
asocijalno ponašanje, odbijanje drugih...
...a u ekstremnim slučajevima čak i...
Mama.
...ućutkavanje...
autoriteta.
Mama.
Šta se dešava?
Loše si sanjala?
Mama...
Bože. Ovo je loš san.
Samo kažem da
ako je jednom izašla, učiniće to ponovo.
Ne možemo to znati.
Mislim da sam se uspavala.
Jutro, mila.
'Jutro, mama. 'Jutro, tata.
Imali smo isti cirkus već par puta.
Znaš, istorija nam govori
da kad shvate kako da pređu taj zid,
onda je gotovo.
O čemu to govorite?
Niočemu.
Znaš šta, otićiću do prodavnice
i uzeti neke pregradne šipke.
Ne znam, možda bi trebali da prihvatimo situaciju
i kupimo ovom Hudiniju pravi dečji krevet.
Mislim da je spremna.
Šta kažeš na to, mila?
Želiš li pravi dečji krevet?
Samo malo.
Zašto ne uzme moj?
A ja se preselim u njenu sobu?
Imam skoro 13 god.
Dovoljno sam stara da imam svoju sobu.
Ovaj razgovor ćemo voditi kada budemo imali više vremena
jer treba da se spremamo za posao, školu.
Ali zašto? Sasvim je prosto.
Mari se seli kod Bridžit a ja u njenu sobu.
A šta je samnom? Šta ja dobijam?
Gornji krevet.
Koga ja to vidim?
Došla sam u loše vreme?
Ne za mene.
Ono dvoje prolaze kroz pakao.
U redu je, treba im vremena.
Šta ima?
Da li si čuo za srednju školu Klejmor?
Možda je privatna, ali sigurno mešana.
Zasad mi ne pada ništa na pamet. Zašto?
Imala sam jedan čudan...
- Predosećaj. - Moglo bi se tako reći.
Zaboravila sam na to ali mi je nešto govorilo
da svratim danas vamo,
ispričam ti i malo razjasnimo celu stvar.
Ja ne. Nemam pojma.
Ali ću ti rado potražiti ako uopšte postoji.
Sada moram da se vratim...
Osim ako ne želiš da mi uzvratiš uslugu.
Kako to misliš?
Ustali su danas ujutru, a njihov sedmogodišnjak je nestao.
Provaljeno je kroz prozor, ali nije ostavljena poruka o otkupnini.
Krenuo sam ka njihovoj kući.
Ne bih imao ništa protiv da i ti pođeš.
Tajlerova soba je ovde dole.
Izvinite zbog nereda.
Rekli su nam da ne diramo ništa.
U redu je gdine Dauni.
Da li su uzete neke sinovljeve stvari?
Ne. Ne verujem.
Da pitam suprugu?
Ona bi znala bolje da vam odgovori.
Nema potrebe.
Bićemo ovde samo nekoliko minuta.
Razmišljali smo da stavimo rešetke.
Znate one... "Prozor Čuvar"?
Neki u susedstvu ih imaju neki ne.
Kad smo kupili kuću,
Pol i ja smo računali koliko bi nas koštalo.
Ali mi se nije sviđalo kako izgledaju.
Na taj broj me možete kontaktirati 24h.
Nadziremo vam telefone.
I voleo bih da ostane jedan od detektiva u slučaju...
da nađemo cedulju sa otkupninom ili ako vas nazovu.
Znaš li koliko ima deponija u radijusu od 80km?
Mnogo?
Mnogo više.
Čak mi nisu hteli ni broj reći.
A znaš li koliko pasa tragača imamo?
- Ne baš previše? - Šest.
I to je početak.
Možda nisi našla iglu, ali si našla plast sena.
Nisam toliko sigurna.
Možda telo još nije bačeno.
Kako da znam da se desilo ono što sam videla?
Zaboravila sam da odem do prodavnice i uzmem stvari za sobu.
Odlično.
Odlučio sam da se pridružim kampanji Hajde Da Damo Arijel Sobu.
- Stvarno? - Da.
Trebaće joj mesto da se smiruje kada bude shvatila da nas mrzi.
- Tako znači? - Da.
I ja tako mislim.
Odlično.
Onda sutra idemo u salon nameštaja da kupimo krevet.
Ako dođem ranije,
možda ću stići i da rastavim krevetac.
Nazvaću sestru, da je pitam da dođe po njega.
Zašto da ga damo?
Možemo ga ostaviti u garaži?
Kao šta?
Kao oltar našeg odgoja dece?
Kako je? Hoće li se oporaviti?
Misle da će se izvući.
Neko ga je drogirao, upucao i bacio na smetlište.
Gospode, i preživeo je?
Metak je okrzao glavu, ali nije prodro u nju.
Dešava se sa oružjem malog kalibra.
Ostavlja ružan ožiljak,
ali ne dopre do sivih ćelija.
Nadam se, da će moći, kad se probudi,
da opiše čoveka koji mu je to učinio.
Kada bi to moglo biti?
Za par sati. Hajde. Idu lekari. Idemo.
Zdravo.
Oboje smo još u šoku.
Ali u srećnom šoku.
Ovo je čudo. Pravo čudo.
I mnogo napornog rada policije.
Oboje smo vam veoma zahvalni.
Eno par prijatelja iz naše parohije.
Izvinite nas na trenutak?
Nema problema.
Izvinite me.
Izaćiću napolje. Moram obaviti par razgovora.
Dobro...
Ostaću ovde u slučaju da se probudi.
U redu.
Tajlere. Tajlere.
Jesi li budan?
Jel' ovo pakao?
Ti si u bolnici.
Povređen si, al' ćeš biti dobro.
Kunete se da nije pakao?
Kunem se.
Zašto to misliš?
Zato što nisam dobar. A tamo idu zločesta deca.
Tajlere?
Bože! Probudio si se?
Zdravo.
Orman bi mogao predstavljati problem.
Imaću mnogo više stvari,
pa bi mogli dodati još, recimo, tri police.
Samo tri?
Zdravo mama. Mnogo mi se sviđa soba!
Drago mi je, mila.
Kucaćeš, jel' da?
Zbog novih pravila, znaš, privatnost i slično?
Sećaš se kad smo subotu imali samo za nas dvoje?
Slabo.
Mama!
Ne znam.
Još uvek izgleda prazno.
Možemo li sutra otići do salona i uzeti još nameštaja?
Lava lampu i vreće za sedenje?
Ako toliko želiš nameštaj
sastaviću ponovo krevetac.
To nije smešno, tata.
Još uvek nismo odlučili šta ćemo sa njime
šta kažete?
Daćemo u dobrotvorne svrhe ili mojoj sestri?
Moramo li odmah odlučiti?
Nisam mislio da će biti tako teško odlučiti.
Treba mi samo više vremena.
Čudno, ali mislio sam da ćeš biti raspoloženija
s' obzirom da si spasla detetu život.
Dobro sam raspoložena.
Rekao mi je nešto zaista čudno kad se probudio
i od tada ne prestajem da mislim na to.
Pitao me je da li je u paklu.
U dečakovu odbranu, imao je prilično loš dan.
Nisam to mislila.
Doista je mislio da je u paklu.
Mislio je da je umro, i da je poslat negde da bi bio kažnjen...
jer je bio nevaljao.
Znam, kako će ovo zvučati, ali...
imala sam upečatljiv utisak da misli da je to i zaslužio.
Da treba tamo da bude.
Ali se pitam...
kako je mogla tako strašna pomisao da dospe u glavu malog dečaka?
Tvoj je otac đavo...
i slasti oca svog hoćeš da činiš.
On je krvnik ljudski od početka,
i ne stoji na istini, jer nema istine u njemu.
Kad govori laž, svoje govori
jer je laža i otac laži.
Hvala što ste došli u nedelju, gđo i gdine Dauni.
Da pomognemo.
Koliko će ovo trajati?
Sin nam spava, a voleli bi da budemo kraj njegovog kreveta kad se probudi.
Samo da vam postavimo par pitanja.
Da eliminišemo par stvari.
Dobar dan, gdine, gđo Dauni.
Inspektore, izvinite.
Alison. Alison Duboa.
Kako je Tajler?
Mnogo je bolje.
Sada ostaje duže budan.
Čak je tražio svoje bojice, jutros.
Gdine i gđo Dauni,
kao deo naše istrage otmice vašeg sina,
naša laboratorija je napravila toksikološki nalaz,
tj. analizu krvi vašeg sina.
U redu.
Rezultat nam govori, da mu je na veče kada je bio otet,
data ogromna doza lekova za spavanje.
Molim?
Ovo je važno.
Važno je da ovo sve čujemo.
Iz radoznalosti, da li neko od vas koristi lekove za spavanje?
Izvinite, da li sam to nešto propustio...?
Ako pitate da li smo ja i moja supruga...?
To nas pitate, zar ne?
Nemojte se ljutiti.
U svakom slučaju otmice,
rutinski eliminišemo one najbliže detetu.
Gđo Dauni?
Da, uzimam ih.
Dva leka.
Da jedan od njih nije Zolpidem?
Ne znam im nazive.
Samo predam recepte apotekaru.
Naravno. Proverićete?
Da, naravno.
A vi gdine Dauni? Uzimate li ikad takve lekove?
Ponekad uzmem jedan od Merilin.
Ne često. Retko.
Da li je ovo neophodno?
Prema vašoj izjavi,
noći kad vam je sin otet,
spavali ste čitavu noć. Da li je ovo tačno?
Očigledno jeste.
Niste ništa čuli?
Čak ni kada je Tajlerov prozor odvaljen pajserom?
Zar ne stoji to u mojoj izjavi?
Da li biste nam dozvolili da uzmemo uzorak vaše krvi?
Trebalo bi to obaviti u narednih nekoliko sati da bi se uopšte nešto pokazalo.
Ako želimo da otklonimo mogućnosti.
Koje mogućnosti?
Zašto hoćete da testirate moju krv?
Da vide, da li si uzimao moje lekove, Pole.
Nije li tako, inspektore?
Gdine tužioče?
Da li vi to ozbiljno?
Zaista mislite da bi moja supruga povredila našeg sina?
Niko ovde ne optužuje nikoga.
Samo tražimo uzorak krvi radi eliminacije...
E pa ne dam vam krv.
Ovo je suludo i bolno.
Hoćete da kažete, da sam uzimao lek za spavanje te noći...
Kakav je to zahtev?
Kakva je to teorija?
Nije nam cilj da vas uvredimo.
Samo se nadamo vašoj saradnji.
Saradnji?
Zašto? Da ne bi morali tražiti pravog manijaka koji je oteo moga sina?
Neću to učiniti.
Ne želim vam dati izgovor da ne morate tražiti
tu životinju pre no što dobije novu šansu da ponovo uradi.
I želim da se izvinite mojoj supruzi.
Nije važno.
Dobro, ne morate.
Odveli ste nas od bolesničke postelje našeg sina da bi nas optužili?
Sram da vas bude.
Hajdemo, Merilin. Mislim da trebamo uzeti advokata.
Tvoj je otac đavo.
I slasti oca svog hoćeš da činiš.
Šta ste rekli?
To je iz Jovanovog Jevanđelja. Zvuči li vam poznato?
Hajde, Merilin.
Izvinite.
Čekala sam tužioca, ali vi ćete mi biti dovoljni.
Upravo se vraćam iz bonice. Šta su im vaši ljudi rekli?
Zašto mi ne daju da vidim sina, da ga odvedem kući?
Nemate odgovor na to?
Zašto sam iznenađena?
Iskopali ste mi iz glave onaj citat.
Odmah sam znala ko si, za koga radiš.
Ja radim za tužilaštvo.
A svi smatraju da je veoma neobično
što vi i vaš suprug ne želite da sarađujete,
i pomognete da istražimo stvar do kraja.
Vi ste mu roditelji, on je vaše dete.
Ne znate vi ništa o meni, niti o mom detetu.
Mislim da znamo.
Stvarno? Koliko dugo već poznajete zlo?
Prepoznam, kada ga vidim. - Jeste li sigurni?
Znate li kako funkcioniše? Znate li kako raste?
Ako ste ga nosili u sebi, prineli grudima,
živeli sa tim svaki dan, imali ga u kući...
Govorite o detetu.
Mom detetu.
A držati me podalje od njega je greška, gđo Duboa.
Moram ga dovesti kući.
Ako ste stvarno razumeli odlomak koji ste citirali,
primetili biste istinu u tome.
Primećujem da ste neko ko je u krizi,
kome treba pomoć, da zlo za koje mislite da je u vašem sinu
je u stvari u vašoj glavi.
Dok me ne ubede u drugo,
pobrinuću se da ne priđete ni blizu Tajleru.
Ono što je stravično, ne, ono što je tragično
je to da je njeno ubeđenje tako jako, tako apsolutno.
Samo mislim na sve parove koji ne mogu da imaju decu,
a ovde, ova žena...
je potpuno ubeđena, da njeno dete mora umreti, da je otelovljenje zla.
Plače mi se od toga.
Šta će se sada desiti?
Možemo samo naterati bolnicu da ga drži u zaštitnom pritvoru.
A otac to uopšte ne primećuje.
Ne znam šta bismo mogli dokazati na sudu.
Moram učiniti sve, da držim tu ženu podalje od njenog sina.
Koliko si rekla da ima godina?
Ima možda, oko 6-7 godina.
Sladak je. O Bože, delovao je tako slatko.
Tajler. Zove se Tajler.
Tajler.
U ovakvim situacijama, korisno je zapitati se...
...kako zapaziti seme besa
pre nego procveta u truli plod lošeg ponašanja?
Tajlere, nemoj. Tajlere, molim te,
zašto radiš ovo?
Ne znam. Možda zato što sam lud.
Tajler.
Sve ih je ubio, Džo.
Bio je nemilosrdan.
Sva ljupkost, sva nevinost koju sam videla u njemu,
je jednostavno nestala.
Da li ima smisla ovo što ti govorim?
Ne znam, možda.
Ali u 2:45 ujutru mi malo šta ima smisla.
Zaboravi.
Izvini, baš sam sebična što sam te probudila.
Ne, meni je žao.
Pokušaću da se koncentrišem.
Počni od početka.
Juče sam sanjala Merilin Dauni kako puca u glavu svoga sina.
A danas sanjam Tajlera,
u srednjoj školi, kako puca u ljude, na desetine njih.
Izvadio je pištolj i počeo da ih ubija.
U budućnosti?
U budućnosti.
Možda je ovo dete projekat na duži vremenski period.
Možda mu treba pomoći i nakon hapšenja majke.
A možda mu uopšte nisam trebala pomoći.
Ne misliš valjda ozbiljno.
Ne znam.
Možda mu majka ima slične sposobnosti kao i ja.
Možda je i ona videla ovo.
Onda bi, na neki suludi način, sve ovo imalo smisla.
Onda bi se moglo razumeti zašto je to učinila,
i zašto bi imala potrebu da to ponovi.
Možda ne bi trebala da je zaustavim.
A možda je luda.
Možda sanjaš snove te lude žene.
Ali kako da znam?
Kako da budem sigurna?
Ne želim da učinim nešto pogrešno.
Da donesem pogrešnu odluku.
Pogrešnu odluku?
Ne govoriš mi valjda
da je slanje ovog deteta kući, svojoj umobolnoj majci, jedna od opcija?
Ne govorim ja ništa. Samo želim da shvatim.
Ali nema šta da shvatiš.
To dete je u opasnosti.
Ima samo 7 godina i potrebna mu je tvoja pomoć.
To je sve što moraš da znaš.
Naravno. U pravu si. U pravu si.
Drago mi je što sam bio koristan.
Džo Duboa: suprug, otac, moralni kompas. Radimo non-stop.
Imate li vremena?
Naravno, uđi.
Šta biste rekli
kada bih vam ispričala, da sam naišla na jedan dokaz, koji bi nam pomogao
da optužimo Merilin Dauni za pokuša ubistva sina?
Rekao bih ti, da sam veoma radostan zbog toga.
A kada bih vam kazala da sam sanjala malog dečaka koga pokušavamo spasiti?
I da kad poraste postaje, postaće zlo ljudsko biće
koje postoji,
i ako zaustavimo majku da počini zlodelo u sadašnjosti,
možda stvaramo mesta još većem zločinu u budućnosti?
Šta biste tada rekli?
Da mi daješ više informacija nego što mi je potrebno.
Da imamo obavezu prema slučaju koji je pred nama:
a to je, da spasimo dete od poremećenog roditelja.
A šta ako to dete, kad poraste, počne da povređuje drugu decu?
Ako postane ubica?
Rekao bih ti, da imamo skoro deceniju pred sobom, da ga zaustavimo.
Brinimo se prvo kako da zaštitimo Tajlera od majke.
A onda, kako da zaštitimo društvo od Tajlera.
- Reci mi! - Šta da ti kažem?
Na koju ćeš visinu postaviti taj papir.
Koliko si ti ono visoka?
Mama, reci joj, da ne može da me ne pušta u sobu samo zato što sam manja od nje!
U kući Duboa nema visinskih ograničenja, Arijel.
Ipak ću staviti na vrata.
Halo?
Ja sam, Alison.
Čuo sam se sa forenzičarima.
I?
Iz pištolja, koji si našla, je pucano na Tajlera,
nikad nije registrovan,
i bio je pažljivo očišćen pre nego je bačen na deponiju.
Ne sadrži otiske, niti DNK.
Ne možemo ga dovesti u vezu sa Merilin.
Ali to nije najgore.
Daunijevi su jutros otišli na sud,
i sudija je naredio da čim se Tajler bude osećao bolje,
može biti pušten roditeljima na brigu.
Napustili su bolnicu danas u 17:20.
Koliko će proći do poziva, gde nam javljaju da ga je konačno ubila?
Nedvosmisleno smo stavili do znanja gđi Dauni da motrimo na nju,
da ćemo uvek motriti na nju.
Sve je to lepo, gdine...
Ali?
Ne znam koliko to znači ludoj osobi.
DE DUBOA EDUKACIONI FILM Vam predstavlja
MOĆ POZITIVNOG UTICAJA
Odakle dolaze lideri sutrašnjice?
Plodovi njihovih uspeha se ubiraju u školskim halama širom Amerike.
Hajde da poslušamo jednu takvu uspešnu priču.
I pre nego vam uručimo diplome, čućemo par reči od učenika generacije, Tajlera Daunija.
Nekoliko dana pre mature, mnogi ljudi su me pitali:
"Postoji li osoba ili događaj, koji te je inspirisao tokom školovanja?"
Za mene je ta osoba, moja majka.
- Vau. - A?
- Dobro si? - Da.
Jesam, dobro sam. Mislim da će i sve ostalo biti dobro.
Nisam... Dobro jutro.
Nisam htela da vas uplašim.
Pitala sam se, da li bi mogli porazgovarati.
Da razgovaramo?
Da li je to stvarno neophodno?
Zar nije svaki razgovor izlišan?
Ne bih rekla.
Kao prvo, ja nisam to za šta me smatrate.
Možda sam vam slična, mnogo više nego što ste mislili.
Kako to mislite?
Imali ste snove o Tajleru. O njegovoj budućnosti. I ja sam isto.
- Ne verujem vam. - Istina je.
Tako sam znala za vas, za deponiju.
Za pasus iz Biblije, koji ste citirali, pre nego što ste ga upucali.
Jovan. Glava osma. Stih 44. Sanjala sam ga.
Sanjala sam i druge snove o Tajlerovom odrastanju,
o srednjoj školi, o ubistvima.
I došla sam jutros da vam kažem, da su vam snovi pogrešni.
Tajler ne mora odrasti i postati ubica.
Može biti neverovatan dečak, čovek.
Ključ svega toga ste VI.
Vi ste ta od koje sve zavisi.
Videla sam.
Ne, ne.
Znam to što znam. I znam šta sam osetila.
Ovo je obmana.
Vi ste demon, a ovo je obmana.
Nisam demon, a ovo nije trik.
Ovo je čudo.
Ovo je druga šansa, a ona se pruža veoma retko.
Znam šta ste uradili na deponiji.
Ali znate šta?
Niko drugi ne zna. Niko na celome svetu.
A posebno ne vaš sin.
Samo vi, ja i Bog.
Ovde sam, da bih vam rekla, da ništa od toga nije važno.
Sve možemo zaboraviti, ovde, odmah,
ako odlučite, ako poverujete,
ako vidite da je Tejlor predivno dete.
O Bože.
Vi ste anđeo?
Nisam.
Ja sam samo žena koja zna nešto stravično, ali je spremna da zaboravi.
Ako ste vi spremni.
Udobno joj je.
Zaključao sam vrata.
Arijel je konačno ugasila svetlo.
Izgleda kao da je čitavog života tu spavala.
Postala je prevelika za onaj krevetac, zar ne?
Možda za dlaku.
Spremna si za spavanje?
Srećni smo, jel' da?
Tri neverovatne ćerke. Dobro smo prošli.
"Smo"? U prošlom vremenu? Hm? Kao u mi smo završili?
Mm...
Ne znam, zaista.
Kako se ono kaže?
"Sve je dobro, što se dobro svrši"?
Halo?
Alison, izvini što te budim.
U redu je, šta se dešava?
Upavo su me zvali iz policije.
Večeras, oko 23h,
Merilin Dauni je progutala dve pune šake pilula za spavanje.
Proglasili su je mrtvom pre pola sata.
Ne, ne, grešite.
Sanjala sam...
Postao je sjajan dečak, a ona je bila deo toga.
Pomenuo ju je...
Ne znam šta da ti kažem.
U stvari i ne znam o čemu govoriš.
Merilin Dauni je mrtva. Mislio sam da bi želela da znaš.
Mislio sam da će ti biti lakše.
Mislim...
Ovo će zvučati okrutno, ali je barem dečak sad siguran.
Alison?
Samo sam mislila...
Nadala sam se da će stvari ispasti drugačije.
Vidimo se ujutru.
Vidimo se.
Nekoliko dana pre mature,
mnogi ljudi su me pitali:
"Postoji li osoba ili događaj, koji te je inspirisao tokom školovanja?"
Za mene je ta osoba, moja majka.
Tata mi je pričao, koliko je bila posvećena meni.
U stvari, više koristi reč "opsesivna".
Ne razgovaramo mnogo o tome, ali kada sam imao 7 godina
neko je ušao u moju sobu, drogirao me, upucao i ostavio da umrem.
Malo se toga sećam,
ali moja majka je bila skrhana, i osećala se odgovornom.
Nikada to nije sebi oprostila, i izjedana krivicom i depresijom
ubrzo je sebi oduzela život.
Sećam se koliko su me ljudi sažaljevali,
i bili zabrinuti, što ću odrasti bez majke.
Ali ne prođe ni dan, a da ne pomislim na nju,
ne prođe dan, a da je ne osetim pored sebe.
I ne prođe dan, a da ne pomislim koliko je život kratak,
koliko toga moramo da obavimo
i koliko je važno da to obavimo uspešno.
Hvala ti, mama. Želeo sam da se ponosiš.